Mennesket, av kvinne født, lever kun i kort tid.
Som en blomst vokser det og visner bort. Det flykter som skyggen-
-og er ikke bestandig.
Midt i livet er vi i døden. Fra hvem skal vi søke unnsetning-
-om ikke fra Deg, Herre, som vi med våre synder har mishaget?
Men Hellige skaper, Gud allmektige, barmhjertige Frelser,-
-overgir oss ikke til den evige døds bitre smerter.
Du kjenner våre hjerters ønsker. Lukk ikke Dine ører for våre bønner,-
-men skån oss, Du hellige skaper, Gud den allmektige,-
-Du hellige, barmhjertige Frelser. Evighetens ærede dommer,-
-la oss ikke i vår siste time lide dødsplager.
Å, tilgi meg!
Har du litt penger du kan avse, gamle gutt?
-500 pund kanskje? -Det er umulig, Dartie.
-100 pund? 25? En tier? -Ikke med din uflaks.
Bosinney!
Vil du bli med og se på en tomt i Robin Hill på søndag?
-Hva har du tenkt å bygge? -Et hus. Men ikke si et ord.
Det er min hustru. Hun tåler ikke London. Hun trenger et hus på landet.
Ikke avslør noe for min hustru. Jeg vil at det skal være en overraskelse.
Jeg vet om noen som har bygd hus med et tårn. Det vil jeg ha.
-Hvorfor et tårn? -Det er unikt.
Det er ikke likt Ann...å dø.
Hvis Ann kan gå bort, hva kan da hindre oss andre?
-Hyggelig at du kom hit, fetter. -Betaler begravelser seg, Soames?
-Vi savner henne forferdelig. -Den vesten passer seg ikke.
-Hei, Soames! -Hyggelig at du kunne komme.
-Så hyggelig å se deg, Phil. -Deg også, min engel. Du er så vakker.
Er Irene frisk? Hun er blek og ser trett ut.
Er hun i ferd med å bli melankolsk?
Jeg vet ikke hva hun er eller hva hun vil.
Hun smiler bare når hun er sammen med June. Den skravlebøtta.
Endelig er han her. Hils på hverandre, da.
-Hyggelig å treffes igjen. -I like måte.
Se på vesten. Slekten tror han er en vill samfunnsfiende.
Men sannheten er at han ikke har råd til en svart, den stakkaren.
Unnskyld at jeg trenger meg på en slik dag.
Først når han tjener 400 pund i året, blir jeg hans. Er det ikke romantisk?
Er ikke Soames eventyrlig?
Han ordnet både invitasjonene og arrangementet.
Onkel Jolyon? Jeg beklager virkelig tante Anns død.
Det er et veiskille. Takk, min kjære.
-Jeg er glad onkel kunne komme. -Hvorfor det? Hun var jo min søster.
Sønnen din vet vel ikke at Ann er død? Unge Jolyon.
Nei.
-Det sies at han giftet seg med henne. -Ja, da Frances døde.
Det var upassende. En guvernante og så videre.
-Det er lenge siden. -Det var riktig at du brøt med ham.
-Hvem sier at jeg gjorde det? -Folk.
-Folk kan dra fanden i vold! -Virkelig...
Folk skal ikke blande seg i andres saker!
-Takk for at du kom, Winifred. -Hold opp. Det er ikke din begravelse.
Stans drosjen og vent på meg.
Han sa at han ville møte deg på teateret i aften.
-Er mr Forsyte medlem her ennå? -Han er her nå, sir. Hva er navnet?
-Jeg er hans far. -Der står han. Du kom nesten for sent.
Hallo, far.
-Hvordan er June nå? -Hun likner sin mor.
Hun er forlovet med en lutfattig arkitekt.
-God aften, sir. God aften. -God aften, Parfitt.
-Mr Jolyon! -Det er lenge siden sist.
Ja, det er det. Hyggelig å se deg igjen, sir.
-Det var alt, Parfitt. -Utmerket, sir.
-Du har selvsagt gjeld? -Nei, det har jeg ikke.
-Hun har lopper. Te? -Ja takk.
-Er alt vel med din kone? -Ja. Takk for at du spør.
Jeg håper at du vil hilse fra meg.
Tante Ann døde i forrige uke.
Så trist å høre. Jeg var svært glad i henne.
-Jeg burde sagt fra. -Ja.
Jeg beklager bruddet. Det var en trist historie. Du oppførte deg dårlig.
Jeg hadde ikke rett til å dømme. Kall det samfunn, familie eller sladder,-
-men jeg hadde også et ansvar, og jeg er lei for det.
Det er...veldig sjenerøst av deg, far.
Takk. Jeg kan ikke ta imot.
Vi har to barn nå. Jolyon og Holly.
Kunne du tenke deg å investere det for dem, ville jeg blitt glad.
Verdien på eiendom stiger. Spørsmålet er hva jeg skal gjøre med dette huset.
Det er svært stort. Er de mine?
Ja. Jeg kjøpte flere av dem.
De er dårlige. Jeg ville ikke henge dem opp der de syntes.
Kan jeg få te i salongen, takk?
Monty! Det er perlene mine.
Du ser ut som en innbruddstyv. Hva holder du på med?
-Jeg bare ser på dem. -Er du sentimental, Monty?
-Husker du når du kjøpte dem? -Den dagen lmmie ble født.
Jeg vil alltid, alltid skatte dem.
Tomten er storartet. Fin utsikt, skog, fred. Soames stiller seg i godt lys.
-God morgen. Hva blir betalingen? 400? -Ikke langt i fra. Jeg kan få det til.
-Å, Phil. Vi kan gifte oss! -Ja.
-Men hvorfor ikke fortelle hustruen? -Han vil vel overraske henne.
-Ville du ønsket en slik overraskelse? -Ja, hvis det er så fint som du sier.
For en fryd. Et hus på landet til Irene og et vårbryllup til oss.
Takk, takk, fetter Soames!
-Men stakkars Irene som ikke vet noe. -Vi forteller henne det.
-Jeg sa jeg ikke skulle gjøre det. -Sa du at jeg ikke skulle gjøre det?
-Jeg hater å arbeide på lørdager. -Ja.
Hørte du om ham vi var hos i forrige uke? Han tok livet av seg.
-Er mr Montague Dartie hjemme? -Nei, sir. Unnskyld, hvor skal dere?
-God morgen, frue. -Hvem er det? Hva vil de?
Chiffonieren, klokken, skrivebordet, lysestakene...
-Portrett eller landskap? -Portrett.
-Unnskyld, kan dere si hvem dere er? -De braste rett inn, frue.
-Pendicoot, frue. -Vi inndriver verdier til 100 guinea.
-Portrettet. -Nei, dette er en feiltakelse. Gå nå.
Dette er vel 17 Green Street? Og du er vel mr Montague Darties hustru?
Han har gjeld på 100 guinea og... den som er med på leken må tåle steken.
Er spisestuen her inne?
Han er så høy, ser Warmson i øynene og sierv "Hent frakken min."
-Lille Val! -Rett og slett. "Hent frakken min."
-Han er herre i huset. -Det har han fra Winifred.
Din søster har medfødt autoritet. "Hent frakken min."
Hvorfor valgte du denne Bosinney og ikke en skikkelig arkitekt?
Jeg tror han er skikkelig. Han trenger arbeid og blir medgjørlig.
-Han føyer seg. -Bryllupet står og faller med det.
Men hvorfor bygge? Og hvorfor forlate London og oss?
London er ikke bra for Irene. Folk påvirker henne.
-Men landet, Soames. Landet! -Hva mener Irene selv?
-Hun vil like det. -Har hun sagt det?
Ikke helt. Jeg har ikke fortalt henne det ennå.
Men hun er kunstnerisk. Hun vil like å innrede og slikt.
Vil det få henne til å slutte å be om eget soverom?
-Ja, Warmson? -Herr James er ønsket hos mrs Dartie.
God dag, Winnie. Så tomt det er her. Pleide det ikke stå en sofa her?
Futen var her.
Du sa futen. I et av mine hus?
"Pendicoot & Thripp." I et av mine hus?
-Jeg er så lei for det, far. -Tiggere. De tiggerne!
-Er det du som står bak dette? -Hva er det som foregår her?
-Vet du det ikke? -Ommøblerer vi?
Du skylder penger! Og futen har vært her. I et hus som står i mitt navn!
-Jeg kan forklare. -Betalte du ikke for perlene?
-Perlene var en gave. Et symbol. -Et tomt symbol.
Pendicoot & Thripp i mitt hus! De er de mest kaldblodige utsugere!
Jeg bruker dem hele tiden. Frakken min, Clara.
Du aner ikke hvor uheldig jeg var.
Perlene kostet 100 pund. Og jeg hadde pengene.
Unntatt 60 eller noe slikt, men det var på avbetaling.
Så oppsøkte en trener meg og ga meg et bombesikkert crickettips.
-Å, Monty. Hvorfor vant du ikke? -Det ble ingen kamp.
Det var uheldig, Freddie. Hvem ville ikke benyttet et tips fra en trener?
Det er ikke bra nok, Monty.
-Freddie må ikke anklage Monty. -Jeg anklager deg. For så mye.
Jeg forstår at jeg ikke kan stole på deg. Du er tankeløs og uansvarlig.
Og alle de nydelige tingene våre...
-Blir den gamle vanskelig? -Han betaler det du skylder.
For en nydelig dag.
-Se, Phil! -Vær forsiktig, June!
Soames er en hedersmann. Det er flott for Phil. Nettopp det han trenger.
-God dag, mrs Forsyte. -God dag. Hva snakker du om?
Det nye huset deres. Soames og Phil var på tomten i Robin Hill på søndag.
Det blir et nydelig hus på landet. Phil får frie hender.
Er det ikke fantastiske nyheter? Betalingen gjør at vi kan gifte oss.
Å, jeg forstår! Det er vidunderlig! Jeg er glad på deres vegne.
Unnskyld meg, jeg har en avtale.
-Hva har du gjort? -Hun måtte få vite det.
-Hun så forrådt ut. -Av Soames.
Jeg fikk høre noe i dag.
Av foreldrene mine. At du sover i eget rom.
Hvordan fikk de høre det?
Jeg skal si hva jeg tror. Du sa det til June, og nå vet hele London det.
Jeg tolererer det ikke. At mitt ekteskap blir gjenstand for sladder.
Du får ikke treffe June så ofte mer, for vi skal flytte til landet.
-Det visste jeg allerede. -Hvordan?
June.
Hva synes du?
-Spiller det noen rolle? -Naturligvis.
Hvis jeg ikke ønsker det, vil du forandre planene?
Nei. Men det ville gledet meg hvis du ønsket det.
-Da må jeg dessverre skuffe deg. -Hvorfor?
-Jeg ønsker ikke å bo på landet. -Jeg lover at det er det vakreste...
Selv Bosinney mener at det er vakkert, og han er kunstnerisk.
-Hva skal jeg ta meg til der? -Alt mulig. Vi kommer til å ha hage.
Du kan male og liknende. Langt fra Londons pjatt.
I London fins det mennesker. På landet blir jeg helt alene.
Alene i begynnelsen kanskje.
Vi må håpe at det en dag vil komme barn.
Unnskyld meg.
-Driver du meg ut av soverommet mitt? -Dette er ikke soverommet ditt.
Du er min hustru.
Barn kan være til stor glede. Det vet alle. lsær for mødre.
Jeg vet det.
-Så min nevø bygger hus på landet? -Ja, sir.
En formuende mann. Og da tror du at du får en inntekt?
-Når det er bygd, vil folk stå i kø. -Jaså?
-Når de ser Phils arbeid... -...går de kanskje andre steder.
Jeg har ingen garantier, sir, unntatt honoraret som er 350 guinea.
-350, farfar. -Det er naturligvis en begynnelse.
Hvor står dere nå?
Vi ønsker din tillatelse til å sette en dato for bryllupet. Ikke sant?
Ja.
Det er alltid kvinnene som har det travelt med å gifte seg. Eller hva?
Alltid kvinnene.
Bestem en dato, så sier jeg hva jeg mener.
Jeg meddeler mr Forsyte at du er her, sir.
-Mr Bosinney er i salongen, frue. -Takk, Bilson.
Har du kommet med tegningene?
-Under stor tvil. -Du tegner det bare. Jeg må bo der.
-Da frasier jeg meg oppdraget. -Ikke vær dum. Da blir det en annen.
Jeg vil mye heller at det blir deg.
Du snakket om skjønnhet og proporsjoner som kunstnerens rettesnor.
-Det vil jeg sette aller høyest. -Takk.
Skjønnhet og proporsjoner.
-Hvilke mansjettknapper tar du i kveld? -De i perlemor. Min fars.
-God morgen! Beklager at jeg er sen. -God morgen, Forsyte.
-Det var et selsomt hus. -Det skal vise respekt for seg selv.
-Det har rene linjer. -Det er sannelig originalt.
-Min hustru tåler ikke kulde. -Hun vil ikke fryse.
Det er radiatorer skjult i panelene her og her.
-Hva vil det koste? -8500. Ikke en penny mindre.
-Hvordan ser tegningene ut? -Det er ikke et konvensjonelt hus.
Det skulle være unikt. Du får ikke begge deler.
Frihet til å røre seg og puste ville være verdifulle kvaliteter i et hus.
Liksom skjønnhet og proporsjoner.
Det er derfor en flytter til landet. Plass til å røre seg.
Da tror jeg vi har en avtale, Bosinney. Hold øye med kostnadene.
Unikt skal det bli. Da går jeg til arbeid.
Ser du? Jeg sa jo at det ville bli bra.
-Det er vel ikke bare ille? -Nei.
Det var du som sa det.
Et hus med proporsjoner eller hva det nå var. Og det skal du få.
Det vakreste huset på et storartet sted.
Unikt.
-Jeg tror at du liker Bosinney. -Tror du det?
Ja, der gjorde jeg bestemt et funn.
Gjør han en anstendig jobb, hjelper det karrieren. Du bør oppmuntre ham.
Synes du at han er stilig?
Ja. Svært.
Kan du legge poteten i trillebåren?
-Flink pike. I trillebåren. -Jole!
Hallo, far!
-Gutten min... -Mr Forsyte.
Du ser godt ut, min kjære.
Kom og sett deg ned.
-Jaså, er det her dere holder til? -Det er her vi holder til.
Jeg har en hel hær med tinnsoldater. Vil du se dem?
Ja, gjerne. Vil du se på denne? Blås.
Hør etter nå...
Hør, far, det ringer!
-Se her. -Hva gjør du?
Unnskyld meg.
Helene?
Han mener det godt.
Han brøt med deg fordi du ble forelsket. Det var grusomt gjort.
Han brydde seg ikke om at vi sultet. Han hadde June og døden var ikke nær.
Gudskjelov hadde vi maleriene dine.
Han kjøpt de fleste av dem.
Hver gang jeg solgte et, innbilte jeg meg at jeg ble mer uavhengig.
Men det var han. Hele tiden.
Det er ikke bra nok.
Kom hit, barn!
-Leier du? -Ja.
-Jeg liker ikke området. Falleferdig. -Ja, det er falleferdig.
Min hustru er ikke helt i form.
Jeg formoder at jeg ikke burde kommet.
Jeg er ensom. Svært, svært ensom.
Phil er så begavet og engasjert. Det utelukker alt annet.
Soames sier at karrieren hans vil blomstre takket være huset.
Det betyr at vi kan gifte oss, men vi har aldri tid til å diskutere dato.
Jeg har en plan. Neste uke kan vi få Baynes til å kjøre oss til Robin Hill.
-Du får se huset, og jeg treffer Phil. -Jeg vil ikke dra dit.
Jeg er lei for det, June. Jeg vil det bare ikke.
Skal jeg bare fortsette å vente, da?
-Kommer han hit ofte? -Ikke så ofte.
-For å snakke om huset? -Noen ganger, med Soames.
-Så du treffer ham ikke? -Nei.
-Hvorfor kan han ikke besøke meg? -Jeg føler med deg, men det går over.
Naturligvis går det over. Så triviell du er.
Krangler vi?
-Jeg vet ikke hvorfor vi skulle det. -Nei. Ikke jeg heller.
Jeg tror at jeg bør gå.
Farfar! Jeg har vært slem mot Irene. Baynes måtte gå med en unnskyldning.
Takk, Parfitt. Hva handlet krangelen med Irene om?
-Jeg tror det dreide seg om Phil. -Er han ikke oppmerksom nok?
-Det er ikke hans skyld. -Det sies at han er svært dyktig.
Takk, det passer fint her.
Nå kan vi kjøre.
Bra er ikke nok. Det skal være perfekt i hver detalj. Sett i gang straks!
Ja, sjef. Du har besøk.
Nå, hva synes du?
Det virker solid nok.
En føler husets natur. Rommene blir romslige og lyse.
Det føles ikke innestengt. Sjelen kan leve.
-Det er nøyaktig det hun vil ha. -Det vil også du ha.
-Finner du henne kunstnerisk? -Ja, det gjør jeg.
Her er regnskapet.
Jeg begriper det ikke. Det er 9200 pund, 700 mer enn vi sa.
-Jeg sa at kostnader kunne komme til. -Jeg forventet 10 pund, ikke 700.
Kan jeg si noe, Forsyte? Du vil få grevskapets fineste hus,-
-men du vil ikke betale for det.
Du får en førsteklasses mann til spottpris. Men nå gir jeg meg!
Når jeg går med på en pris, forventer jeg å betale den.
Vi gjennomgår tallene og ser hva pengene er blitt brukt til.
Vet du...i tidlig kveldslys er det enda vakrere.
Ja...
-God aften, Bilson. -God aften. Mr Bosinney er her.
Så fint. Mrs Forsyte behøver ikke skynde seg.
Det begynner å ta form. Planene mine forvandles til murstein og mørtel.
-Jeg er så glad på dine vegne, Phil. -Soames forstår ikke, men det gjør du.
-Kom til huset på søndag. -Jeg skal til Richmond Park.
Det ligger i nærheten av Robin Hill.
-Snakker dere om huset? -Ja.
-Skal vi dra dit alle sammen på søndag? -Swithin skal ta meg med på kjøretur.
-Du kan avlyse det. -Jeg har ikke for vane å gjøre det.
-Skal vi gå inn og spise middag? -Ja.
Har det ikke vært nydelig i dag? Den første sommerdagen.
-Takk. -Takk.
Jeg valgte en Sauternes som du nok vil sette pris på. En favoritt.
-Liljene er nydelige. -Ja, duften er helt spesiell.
Hvordan kan dere like duften?
-Bilson. Bær ut liljene. -Nei, la dem stå.
-Bilson. -La dem stå.
-Kan Bilson skjenke litt vann? -Ja, miss June.
-De kvinnene var i parken i kveld. -Hvilke kvinner?
-Dere vet... De blir flere og flere. -Vi trenger ikke snakke om dem nå.
Synes du ikke det? Når skal en snakke om dem da?
Jeg ser ikke behovet. Bare dommere når det trengs.
Så vi skal sperre dem inne, men ikke nevne dem ved middagsbordet?
-Litt konjakk, Bosinney? -Takk.
-Du drikker jo ikke, June. -Nei.
Jeg tror at vi bør gå nå.
-Allerede? -Det har vært hyggelig. Kom, Phil.
-Er du ikke uhøflig, June? -Bli, du, så går jeg alene.
-God natt. -Takk for middagen. Unnskyld meg.
God natt.
Og lykke til.
-Du synes at jeg oppførte meg fælt. -Ja.
Jeg får aldri treffe deg. Jeg vet at du er opptatt, men...
Nå var vi endelig sammen, og du virket bare...
Du så aldri på meg.
-Jeg beklager om det virket slik. -Du la knapt merke til meg.
Jeg prøvde bare å være høflig.
Phil. Jeg vil si deg noe.
Du har ikke gitt meg sjansen til å være god mot deg på lenge.
Jeg vil bety alt for deg. Og jeg vil gjøre alt for deg.
Det kan jeg hvis du tok meg med til rommet ditt på søndag.
-Kanskje en annen dag, men ikke søndag. -Hvorfor ikke søndag?
-Jeg har en avtale. -Med hvem?
En avtale som hindrer meg i å ta deg med på rommet. Arbeid.
Jeg beklager.
-Hvem skriver du til? -Onkel Swithin.
-Hvorfor det? -Jeg skal ikke dra noe sted på søndag.
-Du avlyser vel ikke? -Jo, det gjør jeg faktisk.
Jeg synes at du skal dra.
-Spiller det virkelig noen rolle? -Jeg vet at han gleder seg.
Det er én plikt du burde klare å oppfylle.
Ja vel.
Jeg må si at hatten din tiltaler meg.
Og kjolen sitter som støpt. Stram som et trommeskinn.
Vil du fremdeles kjøre til Richmond Park og se på hjort og kastanjetrær?
-Richmond ligger vel nær Robin Hill? -Det er i samme strøk, kjære deg.
Onkel Swithin. Kan onkel være så snill å kjøre meg til Robin Hill?
-Jeg har ikke sett huset ennå. -Naturligvis, min kjære.
-Velkommen til Robin Hill! -God ettermiddag, unge mann.
Jeg er så glad du kunne komme.
-Det er helt utrolig. -Kom, jeg skal vise dere rundt.
Stilig! Dere trenger statuer. En byste av en romersk gud.
Ingenting slår romerske guder.
Nå begynner det å likne noe. Granittsøyler!
-Utmerket plass til et biljardrom. -Det skal være åpent med glasstak.
-Glasstak? Folk kan se igjennom. -Folk på taket, mener du?
Følg mitt råd, Irene. Kjøp et biljardbord.
Jeg spiller gjerne et par partier om fem pund. Men du kommer til å tape.
Herfra er det fin utsikt.
Hvem trenger å gå dit ned for å se på utsikten?
-Som kongen som ser utover sitt rike. -Han ser ikke, han sov på turen.
-Hva syns du? -Jeg tror det blir vakkert.
Irene...
Du må vite at jeg elsker deg.
-Soames ser deg bare som en eiendel. -Jeg tenker ikke på Soames.
Onkel Swithin...venter.
Som June venter på deg.
Huset blir ingen suksess, min gode mann. For nymotens.
Det eneste fine er vinkjelleren.
Der får dere plass til 6-700 dusin.
En fortreffelig liten kjeller. Av sted, Sally.
God morgen.
Skal du treffe din unge mann i dag?
-Det spør du om hver dag. -Da skal jeg ikke spørre igjen.
Skal han ta deg med til ballet?
-Naturligvis. -Da vil du treffe ham igjen.
Jeg tar den. Far?
Jeg mistet den!
Kom hit, Jolly!
Drikke?
-Din kone ser godt ut. -Ja, det gjør hun.
Det kan jeg ikke si om June. Uansett hva jeg sier, freser hun til meg.
-Jeg kunne gitt mannen en omgang. -Bosinney?
Han treffer henne aldri. Når han gjør det, gråter hun etterpå.
Det var kanskje bedre om det ble avsluttet?
-Sympatiserer du med ham? -Med begge.
-Har han falt for en annen kvinne? -De sier så.
Og de har fortalt hvem det er?
Soames' hustru, påstår Swithin.
-Hun og June var nære venninner. -Stakkars lille June.
Vi må finne ut hva intensjonene hans er. Jeg kan ikke gjøre det, men...
-Er han ikke medlem i klubben din? -Far!
Familien rottet seg sammen mot meg-
-for å ha gjort nettopp det Bosinney ser ut til å ville gjøre.
Jeg beklager, far.
Hvis min sønn har feil og mangler,-
-kan han da ikke forbedre seg med din hjelp?
Det er ingen feil og mangler. Det er ham selv.
-Er det ingenting du kan forandre? -Hvis jeg hadde et ønske om det.
Når dere snakker sammen...
Vi snakker ikke så mye. Han er stort sett taus, og det trives jeg med.
Ja, han er ulik James. Han har alltid snakket mer enn nødvendig.
Utenfra ser Soames ut til å være en svært god ektemann.
Du er ikke gift med ham.
Tilgi meg.
Har det noe å gjøre med et visst intimt område innenfor ekteskapet?
-Det er ikke bare det... -Jeg pleide å beve for nettopp det.
Men resultatet har vært en fornøyelse. Mine barn har gitt meg stor glede-
-og distrahert meg fra ekteskapets nådeløse virkelighet.
Kan ikke huset i Robin Hill være svært passende i så henseende?
Tilgi meg, kjære du, men du virker så kjølig.
Jeg vet at jeg gjør det. Men jeg er ingen kjølig person.
Jeg vet at jeg ikke er det, Emily. Det er ikke meg som sitter her, det er...
...en hustru som jeg...
Hva kan jeg gjøre?
Jeg elsker ham ikke. Jeg kan ikke elske ham.
Jeg vil ikke elske ham.
Tilgi meg.
-Og du tror ikke at barn...? -Nei. Aldri.
-Stans her. -Ja vel, sir.
Takk, du kan kjøre.
-God morgen, Bosinney. Tar du pause? -Jeg sier opp. Huset er snart ferdig.
Du påtok deg å innrede. Vi har en kontrakt.
Du har aldri kommet uten å klage. Jeg må få innrede med frie hender.
Du har hatt frie hender hele tiden. Du har aldri fulgt mine ønsker.
-Hold det under 12 000 pund. -Hvordan kan jeg forutse det?
Du får overstige med 50 pund eller så. Det er forutsetningene.
-Kan jeg få det skriftlig? -Ja.
La gå. Kjør av sted.
Bosinney... Bosinney!
Tilbake til London!
Phil?
Phil!
-Har hun ikke spist? -Jeg er redd hun ikke har det, sir.
Jeg kom til å tenke på noe. Hvis du ikke har hørt fra unge Bosinney...
-...så kan kanskje en tante bli med? -Jeg går ikke.
-Er du trett? -Jeg er ikke frisk.
-Jeg bør kanskje... -Jeg må hvile.
Jeg vil at du skal følge meg. Til ballet.
-Men kjære deg, jeg legger meg snart. -Unnskyld, men jeg vil gå.
-Dette er tåpelig. -Da går jeg alene.
-Men du kan ikke... Ikke vær tåpelig. -Få vognen kjørt fram, Parfitt.
Jeg trodde du var dårlig. Ordne varmt vann, jeg må vaske meg.
-Ja, sir. -Klokken er nesten elleve.
En bekjent?
Det er jo fribryteren. Hva tror vi, svermer han for mrs Forsyte?
-Ikke vær tåpelig, George! -Hun er visst svak for ham.
Hvorfor skal hun ikke more seg? Soames er trettende. Mr Bosinney er chic.
Men naturligvis vil hun ikke la deg gå lenger. Hvor er June?
-Soames ser forarget ut. Hvorfor? -Jeg vet ikke.
Er han sjalu? Hadde han bare hatt grunn til det.
-Du holder meg for nær. -Du liker vel nærhet?
Hvorfor skal fribryteren ha alt for seg selv?
Phil?
Der er du jo! Bli med inn igjen.
La henne være! Jeg sa la henne være.
-Hør her, herr fribryter... -Jeg så dere danse. La henne være.
-Bør ikke ektemannen forsvare en dame? -Forsvinn, ellers dreper jeg deg!
Virkelig, gamle gutt... Ta det rolig.
-Hvorfor tok du ikke med June? -Jeg ville ikke.
-Dere er forlovet, mr Bosinney. -Jeg skal ikke gifte meg med henne.
-Da bør du fortelle henne det. -Det skal jeg.
Hvorfor skal du ikke gifte deg med henne?
Forstår du ikke hva jeg føler for deg? Er du blind?
Jeg tror du føler det samme.
Jeg er sikker på at du ikke elsker din mann. Gjør du det?
-Jeg avskyr ham. -Kom til meg.
-Jeg er gift. -Har det noen betydning?
Elsker du meg?
-Ikke spør meg om det. -Kan du elske meg?
-June... -Si nei hvis det er det du mener.
I så fall nei. Jeg elsker deg ikke.
Phil?
Ikke tving meg til å si det.
Hold øye med dine kone. Du har fått mer enn du har bedt om.
June!
June?
-Lar du meg bli fri? -Hva?
Du lovet meg frihet hvis ekteskapet ikke ble lykkelig. Er det lykkelig?
Hvis du oppførte deg, ville det vært det.
-Lar du meg bli fri? -Naturligvis ikke.
Hvorfor ser du aldri slik på meg?
Hva er galt med meg?
Jeg tror du er laget av stein.
Du kunne virkelig trengt en real omgang!
Nei, nei...!
-Unnskyld. Jeg er virkelig lei meg. -Slipp meg. Slipp!
Tilgi meg.
Irene? Lås opp døren.
Irene?
Lås opp.
Slipp meg inn, Irene! Jeg krever at du åpner døren!
Nå må du...!
Irene? Lås opp døren nå.